1300 î.H.
Timp de 400 de ani, evreii au fost sclavi în Egipt.
I-au clădit statuile, oraşele, gloria.
În tot acel timp, nu şi-au uitat pământul natal.
Şi nici pe Dumnezeul lor.
Iar Dumnezeu nu i-a uitat pe ei.
EXODUS: ZEI ŞI REGI
Palatul faraonului Memfis
E adevărat, armata hitiţilor are 16.000 de oşteni în afara Kadeşului.
Dar nu ştim exact de ce.
Hitiţii încearcă să treacă hotarul.
E clar.
Ce altceva ar putea să facă ?
Se tem că îi vom cotropi, din câte am aflat.
Cred că pregătim
un atac, ceea ce nu e adevărat.
Ceea ce nu vreau să facem, şi n-o să facem, e să stăm
şi să aşteptăm să ne luptăm cu armatele hitite
la zidurile palatului.
Veniţi !
Ce zic măruntaiele ?
Nu "zic" nimic.
Sugerează.
Ceea ce poate fi interpretat.
Interpretează atunci.
Vom câştiga sau nu dacă îi atacăm noi primii ?
Da sau nu ?
Nu e clar.
Dar e clar un lucru.
În luptă, un conducător va fi salvat,
iar salvatorul lui va deveni conducător la rândul său.
Măruntaiele ar trebui să zică
şi că vom renunţa la orice judecată
şi ne vom lăsa conduşi de proorociri.
Măreaţă Sekhmet,
faraonul bea în cinstea ta
şi se roagă pentru victoria împotriva hitiţilor la Kadeş.
Una dintre priorităţi, când va veni momentul, e să scapi de ea.
Aşa voi face.
Nu ştiu de ce n-a făcut-o şi tata.
Pentru orice eventualitate,
dacă vezi că sunt în mare pericol, fugi în partea cealaltă.
Vorbesc serios.
Când mă uit la voi, îi văd şi acum pe cei doi băieţi
care au crescut apropiaţi ca fraţii.
Dacă, cumva,
o să uitaţi acest lucru,
sper să v-o reamintească astea.
Destul de lungi ca să le folosiţi din şa,
dar nu foarte lungi ca să vă împiedicaţi.
Asta e a lui. O ai pe a mea.
O ai pe cea corectă. Aşa am vrut.
Aveţi spada cu numele celuilalt,
ca să vă protejaţi unul pe altul.
Vreau să-mi făgăduiţi că o veţi face
mereu.
Seti ! Seti !
Seti !
Acolo !
Trimite batalionul Amun la nord, batalionul Ra la mijloc
şi Ptah la sud. Lăsăm batalionul Seth în rezervă.
- În rezervă ? - Da.
Ar trebui să ne concentrăm forţele la mijloc.
Tu concentrează-te la luptă.
Lasă-mă pe mine să conduc.
Trageţi !
La atac !
Luaţi-l pe Ramses ! Duceţi-vă !
Plecaţi !
Întoarce ! Întoarceţi-vă !
Moise ! Moise !
Moise.
Ce s-a întâmplat acolo ?
Nimic.
I-am întrebat şi pe comandanţi. Şi ei m-au minţit.
Ajunge.
El crede că s-a întâmplat ceva.
- Dar nu e aşa. - Ce vrei să spui ?
Profeţia marii preotese.
A zis că nu poate să prevadă cine va câştiga.
Cealaltă. "Conducătorul va fi salvat..."
Şi aşa mai departe.
I-ai salvat viaţa fiului meu ?
Da.
Ia loc.
"Mulţumesc" nu e suficient,
dar îţi mulţumesc.
Ştiu că nu crezi în proorociri sau profeţii,
dar eu cred.
Şi eu respect acest lucru.
Dar nu s-a întâmplat nimic.
Nici măcar n-are logică.
Fiindcă nu eşti sânge din sângele meu.
Da.
Aşa e, nu-mi poţi urma la tron.
Nu pe căi obişnuite.
În niciun fel.
În orice fel, din poziţia mea.
E groaznic să spui asta despre propriul fiu,
dar am mai multă încredere în tine să conduci.
"Carele hitiţilor
"ne-au străpuns apărarea şi au început atacul.
"M-am trezit înconjurat de duşmani,
"fără soldaţi, fără purtător de scut,
"într-o luptă disperată pentru supravieţuire.
"Doar cu ajutorul zeilor
"am reuşit să-i înving pe atacatori
"şi să mă alătur batalionului Ra."
Opreşte-te !
Vrei să reformulezi ceva ?
Nu.
- Să continui ? - Nu. E suficient.
Ce urmează ?
Pitom.
Care e problema ?
Situaţia sclavilor.
Bine. Ramses.
Ce e ?
Întâlneşte-te cu viceregele, vezi care e situaţia şi relatează.
Eu ?
Va fi oraşul tău într-o bună zi. Interesează-te de el.
Altceva ?
Mă duc eu să-l văd pe vicerege.
Nu.
Mă duc eu.
Nu e de rangul tău.
Nu e de rangul niciunui general.
Mă duc eu.
Ramses,
putem uita ce s-a întâmplat
pe câmpul de luptă ?
Dacă ai fi fost în locul meu,
şi eu ţi-aş fi salvat viaţa.
Ştiu. Ştiu.
A fost o lovitură bună.
Deşi zeii te-au ajutat.
Îţi poate prinde bine puţin venin în sânge.
Te face mai puţin vulnerabil pe viitor la o muşcătură otrăvitoare.
Poate chiar a tatălui meu.
Pitom
Bun venit la Pitom.
O să te obişnuieşti cu mirosul.
Se pare că viceregele se bucură de o mare parte din avuţii.
Puţini doresc să accepte această însărcinare, Înălţimea Ta.
Are nevoie de un anumit confort, care să-i ţină moralul ridicat.
Ştii care e problema ? Oamenii trăiesc prea mult în zilele noastre.
În fiecare an, numărul morţilor e mult mai mic ca cel al naşterilor.
Iar oamenii ăştia
se reproduc ca iepurii.
Asta e problema ? Creşterea forţei de muncă ?
Nu, sigur că nu. E bine pentru producţie.
Sigur că da, dar numai până la un anumit punct.
Când populaţia te vrea mort,
atunci devine o problemă.
Aşadar, ori îmi daţi mai multe oşti ca să păstrez ordinea,
ori încep să subţiez turma.
Dacă începi să măcelăreşti oamenii
fără niciun alt motiv decât teoria asta şubredă...
vei provoca exact ceea ce zici că vrei să eviţi.
Atunci daţi-mi mai mulţi oşteni.
Hai să mergem să vorbim cu ei.
De ce să facem asta ?
Eşti îngrijorat că se răzvrătesc. Hai să vedem dacă e o grijă întemeiată !
Vorbind cu ei ?
Privindu-i în ochi
când vorbesc cu ei.
Poţi afla multe despre cineva
privindu-l drept în ochi.
Dă-mi voie să-ţi spun ceva
despre evrei.
Sunt nişte oameni bătăioşi şi uneltitori.
Ştii ce înseamnă "israelit"
în limba lor ?
"Cel care luptă împotriva lui Dumnezeu."
"Cel care se luptă cu Dumnezeu."
Nu e acelaşi lucru.
N-oi fi eu educat ca tine, ceea ce se pare că vrei să-mi aminteşti,
dar am de-a face zilnic cu ei.
Ştiu despre ce vorbesc.
Nu trebuie să vii şi tu. Mă duc singur.
Stai !
De ce e pedepsit ?
Provoacă mereu necazuri, Înălţimea Ta.
De ce zâmbeşte ?
Zice că nu simte durerea, Înălţimea Ta.
Atunci de ce-l mai biciuieşti ?
N-aţi fost aduşi aici la întâmplare.
Am cerut să-i văd
pe cei mai în vârstă.
Haide ! Pentru ce vă rugaţi ?
Ne rugăm să vedem din nou Canaanul.
Din nou ?
Nu l-aţi văzut niciodată.
Eu am văzut Canaanul.
E locuit de triburi mai fioroase ca armata egipteană.
Aşa că n-o să vă întoarceţi acolo
sau de acolo.
- Dumnezeu zice altceva. - Care dumnezeu ?
Al vostru ? Al lui Avraam ?
Cel care zice că sunteţi deosebiţi,
că sunteţi poporul ales ?
Vino încoace. Sus.
Vino.
Se înşală.
Văd că nu mă crezi şi nu e bine.
Deoarece credinţele nerealiste sunt mână în mână cu fanatismul,
apoi cu răzvrătirea, după care urmează răscoala.
Iar totul porneşte de la bătrâni.
Cum te numeşti ?
Tu cum te numeşti ?
O să-ţi spun.
Sunt Moise, fiul Bitiei,
nepotul lui Horemheb.
Scrieţi numele lui şi al celorlalţi.
Aduceţi următorul grup.
Mă numesc Nun.
Înălţimea Ta !
- Stai pe loc ! - Lasă-l să treacă !
Bătrânii vor să-ţi spună ceva.
Dar nu aici.
Spune unde şi când.
La casa de rugăciuni, diseară.
Ţine.
Văd că ai supravieţuit aventurii.
Iartă-mă că te fac iar să aştepţi.
N-aştept.
- Cum a fost plimbarea la carieră ? - Plăcută.
Ai văzut cu cine am de-a face.
Spune-mi,
mai ai nevoie şi de alte recipise înainte să pleci ?
Poţi să-mi spui
dacă toate astea au fost raportate la Memfis ?
Au fost aprobate ? În scris ?
Sigur că da. Am toate înscrisurile.
Nu te superi dacă verificăm ?
Sigur că nu mă supăr.
Dar nu înţeleg ce s-a întâmplat.
Te-am supărat cu ceva ?
Şi, dacă e aşa, cum aş putea să-ţi intru în graţii ?
Ai putea înceta să duci o viaţă regească.
Nu eşti rege.
"... şi veţi ocupa pământul din Canaan."
Canaanul e deja ocupat.
Dumnezeu a promis că ne vom întoarce.
În lanţuri sau în sicrie ?
Ca oameni liberi,
pe un pământ unde curge laptele şi mierea.
Pot măcar să aştepte afară ? Nu suntem periculoşi.
Aşteptaţi lângă cai.
Crezi în coincidenţe ?
Ca în alte lucruri.
Eu nu cred că e o coincidenţă.
Ce anume ?
Venirea ta la Pitom.
De ce ai venit ?
Cu afaceri.
Luaţi loc.
Cine a fost tatăl tău ?
Ştiu că nu-i ştii numele,
ci doar că a fost general în armata faraonului,
iar mama ta nu i-l pronunţă niciodată.
Nu te simţi în largul tău să vorbeşti despre asta.
Să-ţi spun ceva interesant.
N-a fost niciun general.
Mama ta,
femeia căreia îi spui mamă, nu are copii.
Te-ai născut sclav.
Nu pleca. Nu pleca.
E mai bine pentru tine dacă plec.
Am plecat.
Dacă pleci acum, o să te întorci,
fiindcă ştii că se întâmplă ceva. Ai simţit-o mereu.
Te rog.
Să iasă toată lumea.
Ieşiţi !
În anul în care te-ai născut,
a fost o profeţie că se va naşte conducătorul nostru
care ne va elibera din robie.
De aceea a fost emis un edict de la Memfis
ca să fie ucişi toţi primii nou-născuţi evrei.
Părinţii tăi n-au stat cu mâinile în sân.
Merita să încerce orice şansă de supravieţuire.
Te-au dat surorii tale.
Ea te-a dus în coş pe malul râului
şi te-a condus pe apă până unde ştia
că se îmbăiază Bitia, fiica faraonului Paramesse.
Bitia te-a luat sub aripa ei şi a făcut-o slujnică pe sora ta,
crescându-te ca pe propriul fiu.
Cred că te-a şi iubit,
dar n-a spus adevărul nimănui, nici măcar ţie.
Eşti evreu.
Adevărul ?
Adevărul e că nici măcar nu e o poveste prea bună.
Şi eu care credeam că sunteţi
un popor de povestitori.
Tu, sclavule !
Tu !
Vă aşteptaţi să primiţi o răsplată pentru informaţiile astea ?
Răsplata noastră e să fim în slujba ta.
Astea fiind spuse, dacă aveai de gând
să ne răsplăteşti oricât de puţin,
n-o să refuzăm.
Ce ziceţi de asta ?
Ce ziceţi dacă nu vă omor ?
E o răsplată suficientă.
Ce mai oameni !
Vă rog să plecaţi.
Te rog.
Cum a fost ?
Putem discuta altă dată.
Putem discuta acum,
ca să mai scap puţin de armata asta de vraci posomorâţi.
Ia loc.
Ne uităm cu atenţie printre hrisoavele oraşului
şi e clar că omul e un hoţ.
Una dintre cele mai descurajatoare ironii ale sorţii
e că oamenii care tânjesc după putere
sunt cei mai potriviţi s-o dobândească şi cei mai puţin potriviţi s-o exercite.
Ce s-a întâmplat, Moise ?
Eşti bolnav.
Te tulbură altceva.
Îmi dau seama.
Nu, nimic altceva.
Să fii vigilent,
veşnic tânăr şi apărat de zei
în fiecare moment al vieţii tale eterne.
Şi la stânga.
La stânga ta.
Mai mult, mai mult.
Bine.
E înalt.
De aia sunt monumente.
Să inspire.
Ce să inspire, în acest caz ?
Putere, în acest caz şi în toate celelalte.
Spune cu voce tare, orice ar fi.
Viceregele din Pitom aşteaptă afară.
Nu şi-a anunţat venirea.
Atunci poate să se întoarcă la Pitom.
Nu, ar trebui să rezolvăm problema.
Adu-l !
Dacă ai venit să implori iertarea noului rege,
n-o să ţină.
Arestaţi-l.
Aşteaptă, te rog !
Pot măcar să răspund ?
Te implor.
E în interesul Domniei Tale.
- Fii scurt. - Voi fi,
doar în faţa regelui.
Sfatul meu e
ca el şi ceilalţi generali să părăsească sala.
Nu mai spune ?
Ăsta e sfatul tău ?
Dar nu eşti sfătuitorul lui.
Aşa e. Tu eşti.
Exact.
Moise.
Cu excepţia viceregelui, toată lumea
afară.
O veste groaznică.
Iată-te !
Aşadar,
viceregele...
Nu l-ai arestat.
N-ai ascultat sfatul marelui sfetnic.
Nu, a venit,
mi-a spus despre un incident cu două gărzi,
în care una a supravieţuit atacului.
I-am spus că nu mă interesează.
Apoi mi-a spus o poveste incredibilă.
Pe care a aflat-o, zice el, de la informatori de nădejde.
Şi, când l-am strâns cu uşa,
a recunoscut că erau iscoade evreieşti.
Ştii despre ce vorbesc.
Da.
Şi ce părere ai ?
Cred că e jignitor şi ridicol.
Da. Da !
Tocmai tu să fii evreu !
Şi i-am zis:
cum să cred aşa ceva ?
Vere,
nu poţi.
Dar dacă aleg să nu cred asta, Moise ?
Ce să fac ?
Bitia !
Mamă.
Omul ăla e un hoţ.
Fiul meu a descoperit asta,
nu tu.
Şi, dacă i-o spunea tatălui tău, l-ar fi spânzurat pe hoţ
de n-ar fi decedat.
Tu îi crezi minciunile care-i servesc scopul !
Vreau doar să ştiu adevărul.
N-am cerut o tiradă.
Dacă vom continua să discutăm despre asta,
îi acordăm importanţă
- şi nu vreau aşa ceva. - Răspunde la întrebare.
Da sau nu ?
Vorbeam cu tine ?
Aduceţi-o înăuntru !
Acum !
Miriam !
Vino. Ia loc.
O să-ţi pun câteva întrebări
care o să ţi se pară ciudate.
Aş dori să răspunzi sincer.
Cum l-ai cunoscut pe Moise ?
Ştii bine cum v-am cunoscut pe el
şi pe tine.
Am fost doica voastră.
Deci nu eşti sora lui ?
Sigur că nu.
Iar tu nu eşti evreică.
Nu.
Pune braţul pe masă.
Ramses...
Termină cu prostiile !
Nu vorbesc cu tine !
Vorbesc cu ea.
Pune tot braţul pe masă, Miriam.
Mulţumesc.
Ramses,
nu întrece măsura.
Să nu întrec măsura că altfel ce ?
Nu întrece măsura.
Eşti sigur de asta ?
Ia-ţi mâna de pe ea sau foloseşte-o acum !
Sau poate vrei să răspunzi tu la întrebare ?
Atunci voi continua.
Miriam, te mai întreb o dată
şi, dacă răspunsul tău va fi nu,
îmi cer scuze pentru ce vei păţi după aia.
Eşti sora lui ?
Nu.
Da !
N-ai nevoie de motive ca să-l omori, dar acum ai.
- A fost o trădare. - De ce ?
A recunoscut că ştia.
N-a recunoscut !
Nu voia să-i tai braţul !
I-am citit-o în ochi.
El nu crede povestea asta.
Nici eu nu vreau s-o cred !
Tu vrei s-o crezi fiindcă ai ocazia să scapi de el,
aşa cum ai vrut mereu.
N-am zis "exilat", am zis "mort".
Ceea ce sunt convins că se va întâmpla
în exil.
Khyan,
dă-mi voie să vorbesc cu mama.
Bine, domnul meu.
Vino, Miriam.
Nu orice bărbat i-ar fi luat apărarea unei biete slujnice.
Şi sigur nimeni din familia asta
din care fac şi eu parte.
Eu n-aş fi spus ce voia să audă.
Şi nici ea.
Aşa de mult te iubim.
Mă "iubiţi" ?
Nu e adevărat.
E adevărat.
Purtai asta când te-am adus la râu.
Nu mai e nevoie să spun de ce ţi-am scos-o.
Te reprezintă.
E legătura dintre tine şi mama noastră.
Sora ta ţi-a salvat viaţa.
Acum ai salvat-o tu pe a ei,
Moşe.
Miriam.
Îmi pare rău, domnul meu.
Moise !
N-aveţi ce să furaţi.
Calul meu e mort.
N-am venit după calul tău, Moşe.
Strâmtoarea Tiran, Marea Roşie
Puţin mai sus.
Ce faceţi ?
Nu vă opriţi ! Continuaţi munca.
Tu, adapă caprele.
Tu.
Aşteaptă-ţi rândul.
Luaţi-vă animalele de lângă jgheaburi.
Puteţi să veniţi.
De unde eşti ?
Din apus.
Unde te duci ?
Spre răsărit.
Cu ce te ocupai ?
Cum adică ?
Ai comis vreo tâlhărie ?
Cu tot respectul,
fiicele tale m-au invitat la masă.
Nu mi-au spus că o să fiu luat la întrebări.
Iartă-mă.
Sunt curios.
Poţi să te speli înainte de cină,
dacă pofteşti,
şi poţi rămâne peste noapte,
înainte de a-ţi vedea de drum,
oricare ar fi acela.
Mulţumesc.
Descrie-i Memfisul cuiva
care n-a fost şi nu va ajunge niciodată acolo.
Este...
Nu vreau să spun "civilizat",
fiindcă nu vreau să jignesc, dar e civilizat.
Sunt mult mai multe lucruri, nu doar oi şi capre.
Nici aici nu e doar atât.
Chiar aşa ? Unde e restul ?
Iartă-mă, am fost necioplit.
Am fost necioplit.
Nu înseamnă că-s neştiutoare doar pentru că locuiesc aici.
Văd.
Pot să-ţi spun un lucru.
E pe departe
cel mai frumos loc
de acolo încoace.
Deci pleci ?
Sigur că da.
Unul ca mine n-are ce face aici.
Când ?
Azi ?
Să vă amintiţi acest moment,
căci, după aceste jurăminte,
veţi spune lumii:
"El e soţul meu." "Ea e soţia mea."
Eu, Sefora...
Eu, Moise...
- ... te accept, Sefora... - ... te accept, Moise,
să fii aşa cum eşti.
Iubindu-te aşa cum te ştiu,
având încredere în ceea ce încă nu cunosc.
Cu respect,
sinceritate
şi credinţă
în iubirea ta trainică pentru mine.
În tot ceea ce viaţa ne va oferi...
Făgăduiesc să te iubesc.
Cine te face fericit ?
Tu.
Care e lucrul cel mai important din viaţa ta ?
Tu.
Unde ai prefera să fii ?
Nicăieri.
Şi când mă vei părăsi ?
Niciodată.
Continuă.
9 ani mai târziu
Am zis "per se".
Nu vreau să discut despre mormântul meu,per se.
Vreau să ştiu de ce vrei tu mereu să discutăm despre el.
Cu tot respectul,
ar fi trebuit să fie prima construcţie la urcarea pe tron.
Va fi un proiect mare, după cum îţi poţi da seama.
Aşa e şi casa mea, se pare.
E vreo problemă cu palatul ?
Nu e gata.
Nu mai durează mult.
Ai zis-o şi acum câteva luni. Între timp, locuiesc acolo
ca un beduin.
Termină-l odată !
Mai repede !
Sau trebuie să omor pe cineva ?
Cred că am înţeles.
Bună aruncare, tată !
Aruncă puţin mai sus.
Aproape.
Ai fost vreodată în vârf ?
Nu.
Vrei să mergi ?
Mama a zis că e interzis.
De către cine ?
De Dumnezeul nostru.
Dumnezeul nostru
ne împiedică să ne suim pe munţi ?
Nu pe toţi.
Doar pe ăla.
E muntele lui Dumnezeu.
Îl zăpăceşti.
Nu vreau asta.
E bine pentru băiatul nostru să crească fără să creadă în nimic ?
E rău pentru un băiat să creadă în el însuşi ?
- E credinţa mea. - Ştiu.
- E şi a lui. - Înţeleg.
Poate hotărî mai târziu ce va alege.
- Da. - Ca tine.
Seamănă deja mult cu mine.
Moşe.
Ajută-mă !
Cred că mi-am frânt piciorul.
Nu numai atât.
Ce-ai spus ?
Cine eşti ?
Tu cine eşti ?
Sunt un păstor.
Credeam că eşti general.
Am nevoie de un general.
De ce ?
Ca să mă lupt.
De ce altceva ?
Împotriva cui ?
Pentru ce ?
Cred că ştii.
Cred că ar trebui să te duci şi să vezi ce se întâmplă cu poporul tău.
Nu va avea linişte până când nu te duci.
Sau ei nu sunt oameni
după părerea ta ?
Cine eşti ?
Eu sunt.
Te-ai lovit la cap.
Tot ce ai văzut
sau crezi că ai văzut după aia
a fost din cauza loviturii.
Furtuna...
Furtuna s-a pornit înainte să mă lovesc la cap.
- N-a fost o simplă furtună. - Bine, bine,
n-a fost o simplă furtună.
A fost altceva.
- Dar pe băiat ţi l-ai imaginat. - De unde ştii ?
De unde ştii ?
Dumnezeu nu e un copil !
Atunci cum arată ?
Descrie-l. Descrie-l unuia ca mine.
Ştii cum vorbeşti ?
Da. Ca un nebun.
Da.
- Trebuie să mai dormi puţin. - Da, da.
Trebuie să-ţi spun ceva.
N-am fost tocmai sincer cu tine.
În legătură cu ce ?
Cu cine sunt.
Cu ce am făcut şi cine am fost.
Şi ceea ce simt.
- Ceea ce simţi pentru mine ? - Nu.
Nu, am fost sincer în privinţa asta.
Odihneşte-te.
- Odihneşte-te. - Nu mă părăsi !
Nu. Nu.
Moşe.
Gherşom ?
Ce faci aici ?
Nimic.
Nu pot să dorm.
Îţi faci griji pentru mine ?
Da.
Nu-ţi face.
N-o să păţesc nimic.
Ce e aia ?
Ce crezi că e ?
Vino în casă.
Vino !
Ce vrei să faci cu toate alea ?
Mă asigur că o să te revăd.
Lasă-le jos şi poţi să mă vezi pentru totdeauna.
Ce înseamnă ?
E o persoană pe care o cunoşteam.
Nu plec pe vecie.
O să ne revedem.
Mă crezi ?
Bine faci.
Să nu spui niciodată ceea ce vor oamenii să audă.
Dar...
O să ne revedem.
Vrei să-l păstrezi pentru mine ?
Gherşom.
Gherşom, uită-te la mine.
Ce fel de dumnezeu îi spune unui om
să-şi părăsească familia ?
Dacă tu înţelegi, o să înţeleg şi eu.
Nu înţeleg.
Aşa că nu-ţi pot răspunde.
Dacă asta înseamnă credinţă, sunt gata să mă lepăd de ea
ca să rămâi cu mine.
Nu mă atinge.
Pleacă.
Pleacă !
Tată, ai puţin lapte pentru mine ?
Da.
De unde vii ?
Dinspre mare.
E o potecă îngustă şi periculoasă.
Mulţumesc, tată.
Iosua. Îmi amintesc de tine.
Nici acum nu simţi durerea ?
Fii cu ochii pe cal.
- Mulţumesc. - Bine ai revenit, frate.
Aaron,
fratele tău.
Itamar.
Itamar, el
e Moise, renumitul tău unchi.
Era un prinţ al Egiptului pe vremuri.
Sunt bine.
Toată lumea e bine.
Dormi aşa de liniştit, băieţelul meu,
fiindcă ştii că eşti iubit.
Eu n-am dormit niciodată aşa de liniştit.
Mi s-a spus că vrei să fii numit
Ramses cel Mare acum.
Moise,
trăieşti.
- Mă bucur că trăieşti. - Zău ?
De aia ai trimis doar doi asasini să mă omoare ?
Mama.
- Nu da vina pe ea. - Ea voia să mori.
Cine crezi că ţi-a ascuns spada, unde s-o poţi găsi ?
Moise.
N-am venit
să-ţi iau tronul.
N-are legătura cu profeţia de care te temi.
Am venit pentru altceva.
Mi s-a spus
că lucrurile, pe aici,
s-au înrăutăţit mult.
Lucrurile merg mai bine ca niciodată, Moise.
Nu.
- Avem ordine. - Ordine ?
Sclavii...
Cadavrele lor ard zi şi noapte.
Am văzut cu ochii mei.
Asta numeşti tu ordine ?
Sunt sclavi.
- Ba nu sunt. - Ce-ai vrea ?
Sunt egipteni şi ar trebui trataţi ca atare.
Ar trebui să aibă aceleaşi drepturi,
să fie plătiţi pentru munca lor
sau eliberaţi.
Nu sunt egipteni.
Sunt sclavi, Moise. La ce te aştepţi ?
N-ar şti ce să facă
dacă ar fi lăsaţi brusc să-şi poarte singuri de grijă ca animalele.
Nu îi numi animale !
Ascultă-mă, pe plan economic,
ceea ce pretinzi tu
este, puţin spus, problematic.
Nu mă aşteptam la un simplu da.
Dar nici nu vreau să aud un simplu nu.
Asta îmi spui ? Îmi spui nu ?
Nu spun nu.
Îţi cer timp.
Timp.
Îi asculţi pe evrei.
Nu îi ascult pe evrei.
Cu cine vorbeşti ?
Cu Dumnezeu.
Care din ei ?
Doar nu vrei să te gândeşti la propunerea lui ?
E o propunere ?
Când un om îţi ţine pumnalul la gât, ministre ?
- Aşa să fie ? - Greşeala mea.
E o cerere.
Şi-a pierdut minţile.
A găsit un dumnezeu. Al lui.
Nu unul de-ai noştri,
aşa că vreau ca Moise...
Vreau să fie omorât.
M-aţi auzit ?
Da.
Atunci plecaţi.
Şi
familia lui.
Moise.
Unde e Moise ?
Moise ? Unde e Moise ?
Moise...
Familia lui...
Unde sunt ?
Ăla nu e Moise.
Nu e familia lui.
E un bărbat,
soţia
şi copilul lui,
care, atunci când au fost întrebaţi unde e,
au răspuns: "Nu ştim."
Amintiţi-vă această imagine diseară, acasă,
şi întrebaţi-vă dacă are rost să-l protejaţi,
când ştiţi că mâine, la aceeaşi oră,
va fi o altă familie
în locul acesteia.
Şi o alta în ziua următoare.
Şi în ziua următoare.
Să spun că va fi familia voastră ?
Mergi.
Vreau să lupt şi eu.
Acolo.
Iosua, foloseşte-ţi genunchiul.
E bine.
Ţineţi ochii deschişi !
Potriviţi ! Întindeţi !
Trageţi !
Avansaţi !
Potriviţi ! Întindeţi !
Trageţi !
Întindeţi !
Trageţi !
Întindeţi !
Trageţi !
Din nou !
Sunt două tipuri de luptă.
Fiecare depinde de numărul soldaţilor.
Cu o oaste mare,
ataci duşmanul din faţă !
Îl înjunghii în inimă !
Cu o oaste mică, ataci din coaste.
Retezi artera
care pompează inima.
Proviziile armatei.
Nu !
Proviziile poporului.
Hrana lor,
casele lor,
bunăstarea lor.
Şi ce am obţine ?
Totul.
Doar poporul egiptean
poate să-l oblige să ne accepte cererile
de libertate. Trebuie să-i forţăm
să-l oblige să spună da !
Da ?
Da !
Da ?
Da !
Cu mine !
Gata.
N-ai de gând să faci nimic ?
N-am spus asta.
Unde ai fost ?
Te-am privit cum dai greş.
Războaiele de uzură durează multă vreme.
În ritmul ăsta, va dura ani de zile,
o generaţie întreagă.
Sunt pregătit să lupt îndelung.
Eu nu.
Credeam că facem progrese.
Acum eşti nerăbdător.
După 400 de ani de sclavie.
Sunt singurul care, până acum, a stat şi n-a făcut nimic ?
Sunt destul de priceput
în ale războiului.
Dar, dacă nu vrei să mă asculţi,
de ce m-ai luat
de lângă familia mea ?
Nu te-am luat eu.
Ai plecat singur.
N-ai nevoie de mine.
Poate că nu.
Şi eu ce fac ? Nimic ?
Deocamdată
poţi să te uiţi.
Zeiţă divină Kebechet, mă rog la tine cu umilinţă
să purifici apele fluviului nostru dătător de viaţă.
Cât va dura ?
Nu foarte mult.
Dar mai mult de-atât.
Ramses !
Da ?
Ajunge !
Fă ceva !
Sunt doar broaşte.
Daţi-vă la o parte !
Murdară.
Nu, nu. Nu beţi !
Murdară.
Nilul, după cum ştim, aduce cu el o anumită cantitate de mâl.
Anul acesta a adus mult mai mult ca de obicei,
deviind curenţii şi depunându-se pe mătcile râurilor.
E tulburat de loviturile sălbatice ale crocodililor,
lovituri care au dus
nu numai la schimbarea dramatică a culorii apei, dar şi la spurcarea ei,
ceea ce a provocat moartea peştilor.
Dar broaştele, după cum ştim,
pot ieşi din apă la nevoie.
Ceea ce au şi făcut.
Însă broaştele au nevoie de apă
şi, când n-o găsesc pe străzile oraşului nostru,
ce fac ?
Mor ?
Mor !
Şi apoi putrezesc.
Şi vin ţânţarii, vin viermii şi muştele.
Şi apoi...
Apoi ce ?
Mor muştele.
Vorbeşte !
E în ebraică.
În ebraică ?
Citeşte.
"Aceste urgii
"sunt opera lui Dumnezeu
"şi nu s-au încheiat. Urmează ce e mai rău.
"Trebuie să ajungem la o înţelegere
"de dragul ambelor popoare."
Opera lui Dumnezeu...
Uite la ce înţelegere o să ajungem !
Normele de lucru vor fi dublate
şi nu veţi primi materiale
ca să faceţi cărămizile.
Poate o să vă facă rost
Dumnezeul vostru !
Am fost impresionat la început.
Acum nu mai sunt.
Situaţia asta ne afectează pe toţi.
Pe cine pedepseşti ?
Ce-a păţit ?
E bolnav.
Ce e asta ?
- Tu ai făcut-o ? - Nu eu.
- Tu ? - Nu !
Ce-a păţit ?
Am făcut paşi mari în medicină.
Dar mai sunt câteva boli misterioase pe care nu le înţelegem complet.
Animalele sunt lovite de acele boli
şi avem bănuiala
că aceste boli se pot lua de la cele mai mici creaturi.
Cum ar fi...
Musca.
Te-ai dus la fluviu în ultimul timp ?
Am invocat-o din nou pe Kebechet
şi încă şase zei.
Asta a fost ?
Ai terminat ?
Eu da.
Vrei să-mi spui ceva prin absenţa Ta ?
Ar trebui să mă facă mai umil ?
Pentru că n-o va face !
Rapoartele iniţiale arată...
că au fost distruse peste 10 milioane de coţi pătraţi de culturi.
Intendentul propune să alocăm o parte
din rezervă grânarului public.
Un gest de milostenie.
Poporul e înfometat.
Şi vrei să zici că ar trebui să sufăr şi eu de foame ?
Nu.
Au destulă apă.
Pot să îndure.
Ţintiţi !
Trageţi !
Ţintiţi !
Trageţi !
Tu eşti ?
Moise ?
Frate ?
Ai venit să cădem la înţelegere ?
Eu sunt gata
şi am o ofertă pentru tine.
Dacă se mai întâmplă ceva,
o să vezi ce năpastă o să cadă pe capul tău.
Toţi pruncii evrei
care nu ştiu încă să meargă
nu vor merge niciodată.
O să-i înec pe toţi în Nil.
Cum ar fi trebuit să păţeşti tu.
Zici că nu tu ai provocat toate astea ?
Le-a provocat Dumnezeul tău ?
Eu sunt Dumnezeu ! Eu !
Aşa că hai să vedem cine ucide mai mult.
Tu.
Dumnezeul tău.
Sau eu.
Frumos din partea ta că ai venit.
Ţi-a dat ce i-ai cerut ?
Încă nu. Dar ai săi se întorc împotriva lui.
- Şi armata ? - O s-o facă.
Nu sunt de acord.
Trebuie să se întâmple ceva mai grav.
Nu sunt de acord.
- Ceva mai grav ar fi... - Ce ?
Ce voiai să spui ?
Crud ? Neomeneşte ?
Nu e uşor să-i vezi
pe cei cu care ai crescut suferind atât de mult.
Şi cei cu care n-ai crescut ?
La ei nu te gândeşti ?
Nu te gândeşti la ei ca la ai tăi, nu ?
Atâta timp cât Ramses e sprijinit de armată,
nu se va schimba nimic.
Orice altceva înseamnă răzbunare !
Răzbunare ? După 400 de ani de robie necruţătoare ?
Faraonii ăştia care se cred zei pe pământ sunt nişte simpli muritori.
Vreau să-i văd în genunchi, implorând să se oprească urgiile !
M-am săturat să vorbesc cu un mesager.
Generale !
Am auzit ultima ameninţare a lui Ramses.
Hai să-ţi spun eu ce se va întâmpla !
Nu. Nu.
Nu poţi face asta.
Nu vreau să particip la aşa ceva !
Staţi !
- Opriţi-vă ! - Moise ?
Lăsaţi-l !
- Khyan. - Moise.
Aş fi putut să te omor.
Nu cred.
Doar dacă n-o faci cu mâna ta.
Soldaţii tăi m-au lăsat să intru.
Nu mai negociez nimic.
Nu de aia am venit.
Am venit să-ţi spun că va urma ceva
ce e dincolo de puterea mea.
Ceva ce va afecta mii
şi mii de cetăţeni.
Şi te va afecta şi pe tine, personal, dacă nu accepţi ceea ce ţi-am cerut
şi n-o anunţi public
înainte de apusul soarelui.
Ramses,
nu-mi întoarce spatele !
N-are nicio legătură cu noi doi.
E mult mai mult de-atât.
E vorba de supravieţuirea Egiptului. Înţelegi ?
Apusul soarelui.
După aceea, va fi prea târziu.
Pentru ce ?
Să-ţi aperi copilul.
Apără-ţi copilul la noapte.
Copilul meu ?
E o ameninţare ?
Moise !
Spune-le tuturor
să taie un miel
şi să însemneze uşile
şi stâlpii de poartă în noaptea asta
cu sângele mielului.
De ce ?
O să plângem mieii dacă mă înşel.
Dacă am dreptate,
o să-i binecuvântăm pe vecie.
Bennu ?
Nu !
Ramses ?
Ramses.
Nu !
Zaharia ?
În genunchi !
Pleacă !
Ucigaşule !
Copiii lor au murit azi-noapte.
Şi al meu.
Ăsta e zeul tău ?
Un ucigaş de copii ?
Ce fanatici venerează un astfel de zeu ?
N-a murit niciun copil evreu azi-noapte.
Poţi
să pleci.
Pleacă !
Plecaţi cu toţii !
Plecaţi !
Du-te la Canaan dacă asta vrei.
Pe pământul natal al visurilor tale.
Plecaţi odată !
Cum porunceşti.
Acesta e drumul ales.
De aici, o luăm spre sud, la Marea Roşie.
Strâmtoarea e aici. Când mareea coboară, traversăm pe jos.
Ştii de ce dormi aşa de liniştit, băieţelul meu ?
Fiindcă ştii că eşti iubit.
Cu tot respectul,
dacă vrem să prindem 400.000 de sclavi,
nu ne ajung doar trei batalioane.
Nu prindem pe nimeni.
Înainte !
Ar trebui să facem popas.
Nu.
Nu suntem în siguranţă până nu traversăm marea.
Moşe !
Ramses,
cu 4.000 de oameni,
o mie de care.
Cât e de departe de noi ?
La patru zile.
Chiar mai puţin, dacă nu lasă caii să se odihnească.
Ramses !
Trebuie să lăsăm caii să se odihnească
şi oamenii !
Strâmtoarea e pe acolo.
Drumul cel mai lung şi cel mai uşor
e de-a lungul coastei de apus.
Sau putem trece prin munţi.
Prin munţi ?
De ce ? De ce nu putem merge pe drumul ăla ?
Ba putem, dar şi Ramses poate merge.
Trecătorile din munţi sunt periculoase,
dar sunt înguste pentru carele lui Ramses.
Nu ne-ar putea urmări. Şi am câştiga timp.
Ce-ţi spune Dumnezeu ?
Munţii.
Reuşim ?
Înainte !
Încotro de aici ?
Rămâi aici.
Avem nevoie de ajutorul Tău.
Nu ştiu unde sunt.
Nu vrei să mă ajuţi pe mine ?
Nu îi ajuţi nici pe ei.
Pe aici !
La drum !
Pe aici !
Eşti sigur ?
Sunt foarte sigur.
Întrebam dacă eşti sigur că putem trece cu tot ce avem
şi cu carele ?
Ei n-au crezut că o să poată trece cu ale lor.
De unde să ştie ?
N-au fost niciodată aici.
O fi fost Moise.
E maree înaltă sau joasă ?
Nu contează.
Nu suntem la strâmtoare, nu ?
Nu.
Ştii măcar unde suntem ?
Da !
Suntem într-un loc de pe pământ, unde avem marea în faţă
şi armata în spate !
Şi acum ?
O veni armata,
dar noi trebuie să ne odihnim.
I-am condus greşit pe toţi.
Mi-am părăsit familia.
Te-am dezamăgit pe Tine.
Nu sunt ceea ce credeam că sunt.
Ce e ?
Curentul.
E puternic.
Trebuie să traversăm aici.
Trebuie să traversăm acum !
Traversăm aici.
Traversăm aici !
Pregătiţi-vă !
Traversăm aici !
Duceţi-vă să le spuneţi ! Hai !
Ordinele tale
sunt ca bicele egiptenilor.
Nu mai suntem sclavi.
Dar nu sunteţi nici liberi.
Aţi uitat
Canaanul,
pământul strămoşilor voştri.
M-aţi onorat
cu încrederea voastră.
Eu vă onorez cu credinţa mea.
Urmaţi-mă şi veţi fi liberi !
Rămâneţi şi veţi pieri.
Nu vă temeţi !
Dumnezeu e cu noi !
Duceţi-vă ! Pregătiţi-vă !
Duceţi-vă !
Dumnezeu e cu noi !
Spuneţi-le tuturor ! Traversăm aici !
Cât puteţi de repede, adunaţi-vă lucrurile
şi formaţi grupuri !
Repede !
Haide !
Ferm !
La dreapta ! Strâns !
Nu vă opriţi !
N-aveţi de ce să vă temeţi !
Nu vă fie frică ! Veţi fi teferi !
Staţi pe dreapta ! Pe dreapta !
Ramses !
Stai !
Stai ! Stai !
Porneşte.
Daţi-i bice !
Daţi-i bice ! Înainte !
Acolo.
Iosua !
Aaron !
Fugiţi !
Fugiţi cu toţii !
Repede !
Fugiţi la mal !
Moşe.
Trebuie să plecăm !
Ramses !
Mergi !
Ramses, opreşte-te !
Toată lumea, înapoi !
Înapoi !
Khyan !
Plecaţi.
Frate...
Plecaţi acum ! E un ordin !
Vino ! N-ai cum să te mai întorci !
Dii !
Mai repede !
Sunt doar eu.
Ia loc.
Familia mea
nu e departe de aici.
Familia ta ?
Cealaltă familie. Soţia şi fiul meu.
Mă gândeam
că poate îi conving...
Poate îi conving să vină cu noi, dar nu ştiu...
Nu ştiu dacă e înţelept.
Sigur că ar trebui să vină.
Avem mult de mers.
Se pot întâmpla multe.
Şi-apoi
vom ajunge acolo, dacă vom ajunge.
Nu crezi că ne vor lăsa să ne stabilim în Canaan ?
Vom fi nişte invadatori pentru ei.
Nu vor avea de ales. Suntem cât un trib.
Suntem cât o naţiune de triburi şi asta mă îngrijorează.
De ce ?
Atâţia oameni ?
Mă mai întrebi ?
Dar avem acelaşi scop.
Acum.
Dar ce se va întâmpla când nu vom mai fugi ?
Ramses
cel Mare.
Mulţumesc.
Gherşom.
Ai făcut ce-ai spus ?
Ce-am spus ?
Că te vei lepăda de credinţă
ca să rămâi cu mine.
Nu.
Bine.
S-ar putea să ai nevoie de ea mai mult ca oricând.
Cine sunt oamenii ăştia ?
Poporul meu.
Cine te face fericită ?
Tu.
Care e cel mai important lucru din viaţa ta ?
Tu.
Când o să te părăsesc ?
Niciodată.
Pot să continui ?
Continuă.
Ce părere ai ?
N-aş face-o
dacă n-aş fi de acord.
Aşa e.
Am remarcat lucrul ăsta la tine.
Nu eşti întotdeauna de acord cu mine.
Nici tu cu mine, din câte am remarcat.
Şi, totuşi, iată-ne stând de vorbă.
Dar nu pentru multă vreme.
Un conducător se poate clătina,
dar piatra
va dura veşnic.
Aceste legi îi vor îndruma în locul tău.
Dacă nu eşti de acord,
ar trebui să laşi ciocanul din mână.
PENTRU FRATELE MEU, TONY SCOTT
Traducere şi adaptare: Aurelia Costache